En sommardag, 70 miljoner år sedan.
Arktis. Dock inte det karga, isiga landskap vi känner till.
Jorden är en mycket varmare plats
På sommaren, så superladdar 24h-solen växtriket ordentligt.
En fruktsam fest för några av planetens största och mest utsvultna varelser.
Dinosarierna.
Det är tusentals vegetarianer här,
som alla gör sitt bästa med den obegränsade maten.
En taggig Ankylosaur.
Hon gillar privata måltider.
Andra är mer sociala - flockdjur, som äter tillsammans,
som dessa Edmontosaurusar.
En av de yngsta medlemmarna av flocken.
Vi kallar honom Scar,
ett namn han förvärvar snart.
Sedan han kläcktes på våren, så har inte solen slutat lysa.
Mycket att äta och han har sällskap och skydd
av hans förlängda familj.
Kife mår bra... just nu.
Men detta kommer ändras för Scar.
dygnssolen kommer snart att tona bort...
...och dygnsnatten ersätter den.
Det finns redan tecken på att sommaren säger hejdå.
De mörka tiderna är påväg. För alla.
Patch är både hane och en ung Troodon.
Detta rovdjur har hela sommaren, ätit Edmontosaurusungar.
Oturligt för honom är, att hans favoritmat är större än honom nu.
Så Patch måste söka ny mat.
Medan dinosarierna går är Troodonen smart, född för att jaga och döda.
Patch har naturlig talang men för nu, vet hon inte hur hon använder det.
Åker det in, åker det ut. Så mycket förstår Patch.
Men han har inte lärt sig att täcka alla utgångar.
Pga den stora Troodonen,
så är detta en måltid av tiggande.
En hungrig och frustrerad Patch
måste ta sig samman, och det fort.
Solen försvagas.
Vintern är påväg fort.
Scar har nu att göra med något helt främmande, oväntat
och mycket, mycket farligt.
Något han aldrig har sett.
Skymning.
Förtvivlad, så ser Scar inte faran på ingång.
Han är i mörkret, hans liv kan hänga på vad som är där ute.
Detta är inte rätt tillfälle att vara ifrån flocken.
Här på Arktis, så varar första natten av hösten ett ögonblick.
Faran försvinner samtidigt som gryningen.
Men mötet har lämnat sina spår.
Scar är sårad, men åtminstånde är han säker i flocken igen.
Men den kommande vinter tar lite mer ljus från varje dag.
Snart, har solen försvunnit helt.
Då måste flocken ge sig av på en lång marsch söderut
för att hitta nog med mat och ljus för att överleva vintern.
Allt eftersom veckorna passerar, börjar skogen att vissna och dö.
Detta är inte längre land för många.
Tävlingen för maten som är kvar
börjar bli mycket hårdare.
Edmontosaurushanarna vrålar en varning.
Något är på ingång.
En annan dinosaurie är här i tvång.
Detta är en flock av Pachyrhinosauruser.
Två-tons skallsmällare.
Hjärnorna i dessa tjocka skallar är inte större än en fågels,
men deras förstärkta huvuden är fantastiska murbräckor
som de använder mot vad som helst som ställer sig mellan deras mat.
För första gången i hans liv, är Scar hungrig.
Likaså är Patch.
Medan han är bra utrustad för överlevnad av en kall, mörk vinter
måste han fortfarande äta.
En Troodons hjärna är larmad för snabba jakter.
Hans reaktioner är så snabba, precis som att allt är i slowmotion.
Men vissa måltider är fortfarande för snabba för honom.
Tiden rinner ut.
Får han inte känn på detta snart, svälter han ihjäl.
Med ett naket skåp, måste Scar jaga efter minsta bit av näring.
Ankylosaurusen gör detsamma.
En lärd gammal visare för överlevnad, blir hon förd till att äta ruttet träd -
...insekter och larver finns där inne
som ger lite extra protein till denna tre-tons vegetarian i rörelse.
Scar, uppfödd på en diet av mjuka löv och plantor,
måste få smak för denna nya, hårdare diet.
Det varma sommarparadiset är ett minne.
Snart är det dags att röra sig.
Eftersom varje natt är längre än den förra...
...det är jägarna som har övertaget.
De vuxna skyddar de unga,
med deras egna kroppar som ett sista försvar mot nattförföljarna.
De vet att fienderna vandrar runt ute i mörkret.
Efter hans hemska, livsavgörande flykt,
är Scar på sin vakt.
Inget kan locka honom att vara utanför flockens skydd.
Inget, förutom en liten bit mat.
Rädslan håller äntligen Scar tillbaka.
Men för en ung hona,
Så är tvånget att äta mer än hon kan bära.
Gorgosaurusen. Med sina ca 9 meter lång och två ton,
så är detta T-rexen av nordpolen.
Utrustad med väldigt känsligt mörkerseende,
är han en fulländad nattlig mördare.
Den unga dinosaurien hade ingen chans.
För Scar och flocken,
har deras sommarlekplats blivit ett vintermördarfält.
Deras enda hopp...
...utvandring.
Den allt kortare dagen
signalerar äntligen flocken
början av den årliga migrationen.
Dags att bege sig söderit mot solen
i en ansträngande 160 mila vandring
för mat, ljus och säkerhet.
Bara flockens döda är kvar -
livsgivande näring åt jägarna
som stannar här genom den Arktiska vintern.
De tre månaders poem
kommer leda Scar och de andra genom farofylld terräng.
Med med flocken att leda dem, kommer många klara sig.
Tvärs över Arktis, hör Edmontosaurusen ropet,
kommer tillsammans med mängden som säkerhet.
Även rivalerna till Pachyrhinosaurus ansluter sig till massorna.
Dinosauriernas march...
har börjat.
Detta är början på en resa
som tar dessa vandrare till
vad som nu är nordvästra Kanada
till den fruktsamma kusten av det inhav som delar Nordamerika.
Dem lär möta faror lika skrämmande som de dem lämnade bakom sig.
Många kommer inte överleva.
Men varje växtätare gör inte denna resa.
Våran hona, Ankylosaurusen är klumpig och tung
För 320 mila resan.
Stannar hon kvar
och uthärdar härjningarna av den Arktiska vintern.
Troodoner är bra anpassade för överlevnad av vintern.
Men Patch måste fortfarande lära sig.
Att äta från Gorgosaurusens offer är riskfyllt.
Men detta kan vara deras sista hyggliga måltid på månader,
så det är en risk de måste ta.
Patch vet att han är långt ner på hackordningen...
...och hoppas på några smulor.
Men det kanske är bäst för honom att stanna utanför eldlinjen.
För kungen av skogen...
...låter inte någon stjäla hans mat.
På sommaren, skulle Troodonen aldrig slåss mot en Gorgosaurus.
Men på vintern, är ett färskt kadaver värt att slåss för.
En hänsynslös Troodon vållar ett barbariskt bett.
Men den som slår till mot kungen måste slå för att döda
eller betala priset.
Patch kommer vara hungrig...
...när Gorgosaurusen tar vad som är hans.
Efter en vecka, har flocken
nått kanten av den Arktiska skogen.
Än så länge, hänger Scar med.
Men detta öppna landskap är en fientlig, ny värld.
De är exponerade mot elementen
under moln som håller nya faror.
Asätare...
...som vet att resan har ett pris.
Och snart kommer det en ny överraskning från molnen.
Scar har aldrig sett snö förut.
Men de första flingorna blir snabbt en snöstorm.
Det finns bara ett sätt att klara den låga temperaturen -
att fortsätta röra sig, oavsett vad som händer.
De unga är mest sårbara,
deras små kroppar blir lätt övermannade av kylan.
Orkar Scar inte med, kommer han bli lämnad...
...för att dö.
En ung hane sporrar honom
Med 20 st vintervandringar i bagaget,
har han varit med om det tidigare.
Han ger lite skydd från vädret
och sätter ett tempo ungdjuret kan hänga med i.
Scars nya kompanjon har egna problem.
Det finns en tumör som växer i veteranens hjärna.
Detta kan vara hans sista vandring.
I den Arktiska skogen, blir det kallare varje timme.
Patchs fjädrar räcker ej riktigt till för att hålla ute den bitande kylan.
Kylan är inte hans enda problem.
Han har inte ätit ordentligt än.
Och han måste vara i toppform för det som är på väg.
Han ska möta sina motståndare, ett huvud mot ett annat.
Det är varje hane för sig själv i en ritual som hålls varje vinter.
Det är säsong av häckande.
Som en vuxen, är överlevnad av
vintern mer än att leta efter nummer ett.
Patch måste även förbereda sig för en familj
och lära sig hur man attraherar en hona.
32 mil söderut,
tusen ton av bestämda dinosaurier
har slagits genom snöstormen.
Men i allt vitt, har de kommit ur kurs
och in i seriösa problem
Det finns dödliga jägare i vattnet.
Och Scar har aldrig simmat förut.
I det avlägsna norr, skyddar, i den mån den kan, Ankylosaurenen sig själv.
Hennes obevekliga födosökande
leder henne till de mörkaste delarna av skogen...
...där faran finns, utan att synas.
På vintern, kan skador ha förödande konsekvenser.
En strid kan döda båda två.
Gorgosaurusen har inte mod för det.
Bettet på benet är infekterat.
han måste vila och får hoppas att ett lättare byte går förbi.
En tung vinter börjar.
När solen går ner, startar den längsta natten på Jorden.
Solljuset kommer vara borta i fyra månader.
Vissa kanske aldrig ser solen igen.
Edmontosaurusen har rört sig söderut i en månad snart,
med steget före från den jagande natten.
Flocken drivs utan mat.
Nu används reservtanken.
Svälten och utmattningen har dödat några.
För Scar, har flocken alltid betytt säkerhet.
Men nu börjar de svagare dö runt honom...
...De dör på en vulkanisk ödemark.
Quetzalcoatlusen är det största flygande djur, någonsin,
Med en wingbredd på ca 12m.
För dessa asätare, är de vandrande dinosaurierna en måltid.
Äntligen, en liten oas av grönt i den karga vildmarken.
Det är ett riktigt pris för dem som har kommit så här långt.
Men det är för många munnar att fylla.
Pachyrhinosaurusarna vill ha plantorna för dem själva.
Hungern driver en Edmontosaurus till att slåss.
Men det finns bara ett utfall.
En bruten bröstkorg betyder en seg död för det desperata djuret.
Men för den vandrande flocken, Är det framåt som gäller.
Flocken fortsätter, in i den farligaste delen av resan hittils.
I väst, mitt i en massiv kollision av kontinentala plattor,
formas Klippiga bergen...
...våldsamt.
Medan marken vridit och bucklat sig,
så har vulkan utbrott spridit en stor del aska...
...som dödar plantor och all chans till mat.
Nu, är mer problem på väg.
Ett nytt askmoln pumpas upp i skyn,
som startar en vild storm.
Molnen är verkligen laddade med elektricitet nu.
Vulkanpudret täcker lungorna.
Och de giftiga avgaserna slår ut vittringen av rovdjur.
Och det är inte lite rovdjur här.
Flocken vandrar nu in i en jägares lya.
Albertosaurusen, en släkting till Gorgosaurusen,
och än mer farlig, pga de jagar i flock.
Varenda en av dem är tre ton av tänder och list.
Det var månader sedan dessa djur senast åt.
Vinterns festmåltid är snarrt serverad.
På Arktis har Patchs huvudfjädrar blivit tilltalande gula,
vilket låter honorna veta att han är redo för fortplantning.
Att vara redo är en sak.
Att vara kapabel till att göra det, är en annan.
För att kunna fortplanta sig framgångsrikt,
måste hanen först bevisa sina hushållsarbetande kunskaper.
Denna äldre Troodon har hittat en perfekt plats,
som skyddar bra mot den kylande vinden.
Patch är halvvägs.
Men platsen betyder mest.
Han har valt fel plats för sitt bygge.
För oskyddat.
Med ankomsten av en hona,
börjar parningsleken.
Instinkt and naturlig rytm tar över.
Patch dansar så gott han kan, men hans ansträngning uppskattas ej.
denna hona har endast ögon för en Troodon.
Och det är inte Patch.
Middag fixar det.
Den äldre hanen vet vägen till en honas hjärta.
Patch lär sig en annan bitter sanning.
När det gäller att para sig,
finns det alltid någon annan som är bättre på det.
Söderut, så är vandringen av Edmontosaurus flocken
det som håller dem steget före permanent mörker.
De har gått ca 97 mil -
mer än halvvägs till resans slut i de sydliga skogarna.
För en bra mängd, är detta det längsta dem kommer...
...för de går in i ett bakhåll.
Vid vulkanens kant, är is ingen match för eld.
Ett annat utbrott transformerar snökappan
till en dödlig lavin av vatten, aska och sten.
Naturen som har hotat Scars överlevnad,
kommer nu till undsättning.
Men han har förlorat den viktigaste saken i denna värld...
...flocken.
Den vulkaniska floden är som betong nu.
En ödslig filt, över Scars nya värld av total isolering.
Om flocken har överlevt, har de gått vidare.
Till sist, svarar en enslig röst.
Det är den äldre dinosaurien som hjälpte Scar genom snöstormen.
Men en sträcka bakom dem...
...finns en gammal fiende som vägrar att ligga ner och dö.
Scar och veteranen fortsätter söderut igen...
...ovetandes om att de har sällskap.
I det höga Arktis, har natten varat i sex veckor.
Denna vuxna Troodon, har parat sig
så han gör sin faderliga plikt
och ser efter äggen.
Han kommer inte äta förrän de kläcks på våren.
Men Patchs bo... Hans bo är tomt.
Han gjorde sitt bästa för att para sig, men det gjorde honom bara mer hungrig.
Parningsskickligheten kanske fattas,
men han vet ett tillfälle till mat när han känner ett.
doften av fräscht blod drar inte honom.
Fortfarande hindrad av sitt infekterade sår,
Så har Gorgosaurusen upprätthållit sig på små byten.
Men han tillfrisknar, och det dröjer inte länge
till tyrannen är redo att sprida skräck i skogen ännu en gång.
Inte långt borta i den mörka vintern,
så tänker Ankylosaurusen fortfarande på hennes mage.
Hon är ytterst hjälplös.
Långt söderut, så traskar Scar och hans kompanjon vidare.
Ett fräscht tecken på en annan dinosaurie.
Men är det en vän...
eller en fiende?
Den äldre Edmontosaurusen kämpar för att ta den livsviktiga näringen.
Medan hans hjärntumör växer,
blir han desorienterad och oförutsägbar.
De har kämpat tillsammans genom katastrofer,
och ändå kämpar denna lilla skara på.
Men nästa dag ger en glimt av hopp.
Stora nummer av Edmontosauruser krigar på -
en rörande fästning som ger säkerhet till eftersläntarna igen.
Om de hinner dit i tid.
När den korta dagen tar slut, har dem halkat efter ännu mer.
Pachyrhinosaurusen kämpar mest.
Det finns inget Scar eller hans kompanjon kan göra för henne.
Hon måste bli lämnad till ödet.
Scars förvirrade kompanjon
gör nu det otänkbara,
han styr iväg från spåren lämnade av flocken.
Scar känner att något är fel...
...men det ligger i hans natur att följa efter.
Den äldre dinosaurien stannar för att vila
och för att söka skydd från den isande vinden.
I vanliga fall, så skulle dessa djur krypa ihop för värmen.
Men inte denna gång.
Det är en chock för Scar.
En av hans egna har övergett honom.
Han är förbryllad och förvirrad.
Och sårad.
Tillbaks norrut, en varm väder front passerar,
som lyfter temperaturen över minusgrader för första gången på veckor.
Patch arbetar på att mästra en annan av hans naturliga gåvor.
Hans hörsel är så skarp
att även under ca 60 cm snö
kan hans byte springa...
...men inte gömma sig.
Patch har äntligen blivit en effektiv jägare.
Han kanske är redo att snart att visa sig i parningsleken.
Ankylosaurusen har suttit fast upp och ner i tre dagar.
Med hennes mjuka mage exponerad,
har hon blivit ett byte för plundrande Troodoner.
De känner att hon fortfarande kan utdela skada.
De får bida sin tid och vänta till hon försvagas.
För den sårbara unga Edmontosaurusen...
...finns det ingen vila.
Scars förvirrade äldre kompanjon har vandrat bort.
Han erbjuder inte längre varken skydd eller vägledning.
Oturligt nog, är han den enda allierade Scar har.
Den gamla Edmontosaurusen höll en gång i tiden igång Scar
och räddade förmodligen hans liv.
Nu känner han inte igen honom längre.
Scar vänder sig till en som en gång var en räddare för skydd.
Men han slösar bort sin tid.
Scar är ensam igen -
...hans instinkter är hans enda skydd.
Troodonen närmar sig Ankylosaurusen.
Gängmedlemmar som hånar ett försvagat offer.
Även Patch känner sig modig nog för att gå in.
Det är ett förkrossande slag för kungen av skogen.
Ett slag som man inte kan resa sig ifrån.
Nu har lyckan vänt.
Scar har vandrat hårt genom vildmarken i tre dagar,
och med en frustrerad asätare som sällskap.
För varje steg blir han svagare och mer sårbar.
Men sen så har hans insatser och kampen mot alla odds
äntligen spektakulärt belönats.
Han har hittat flocken.
Men de har redan korsat floden.
Och det har kostat dem många kära.
Scar står framför ett bjärt val -
...död underifrån...
...eller ovanifrån.
Det är vägens slut.
Pachyrhinosaurusen må ha halkat efter,
men hon kom hit till slut.
Hon samlar ihop mat till en sista måltid
innan det är dags att ta sig över vattnet.
Med en armerad gigant att skydda sig bakom,
är Scar inte längre det lätta byte han en gång var.
Hans kompanjon vet den säkraste vägen över floden -
...som en del av flocken.
Men Scar måste se upp.
Hans kompanjoner är nästan lika farliga som rovdjuren i vattnet.
För Scar, är det nu eller aldrig.
Scar har visat sig vara en riktig överlevare.
Denna rädda och naiva unga varelse av den Arktiska skogen har växt upp
och kommit till slutet av sin episka resa.
Till slut, ansluter han sig till flocken,
han har förtjänat sin plats bland dem mest okuvliga dinosaurierna på Jorden.
De har vandrat över 160 mil genom de största svårigheterna
för att nå denna tillflyktsort.
Med mat som räcker till våren...
...då äntligen solen reser sig i det avlägsna norr...
...och kommer tillbaka med festmåltider.
Få kommer gå hungriga.
Nya föräldrar kommer att komma med nästa generation av dinosaurier till världen.
Och då kommer flocken börja vandra igen,
för att lämna deras vinter fristad...
...och vända tillbaks norrut till det Arktiska sommar paradiset
där, för varenda en av dem,
den stora resan började.
Översatt av WIKIDCLOWN. www.SweSUB.nu